Марко Ганчев
Време

chitanka.info

Валеше сняг.

Земята и небето се бяха прегърнали

и си шепнеха нещо над дърветата.

Такова беше времето,

когато излязох снощи от работа

и дълго скитах из града.

Всички отпечатани стъпки,

макар и разнопосочни,

водеха към една безпричинна радост.

Върху спрелите автомобили

се изкорубваха бели хралупи,

за да закрилят зимния им сън.

Чак напролет

щяха да се размърдат оттам

с весело ръмжене.

Някой клон внезапно

се отърсваше върху раменете ми,

сепнат от мечтата за катеричка.

Момичетата в тъмните входове

влизаха да изживеят

непостижимото след двайсет години —

белокоси да се целуват.

Снежинките падаха

само до височината на уличните лампи.

По-надолу изчезваха

сигурно защото се сипеха

направо в душите ни.

Ето какво беше времето,

когато ме съветваха

да се примиря с несъвършенството,

защото такова било времето…

1970

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.